Shutter Island
Boston Harbor Islands 1954
Traducerea și adaptarea: dorula/FlorinA/Shadow/Subtitrari-noi Team
Resincronizarea textului: talyba23
Revino-ți, Teddy!
Revino-ți!
E doar apă.
Foarte multă apă.
Haide.
- Te simți bine șefu'? - Da, bine, doar că...
Nu pot să stau pe apă.
- Ești noul meu partener? - Așa-i.
Nu e cea mai bună cale de a ne cunoaște cu capul pe jumătate în toaletă.
Nu semeni cu "Teddy Daniels: omul, legendă". Îți spun asta.
Legendă?
Oricum, ce ați fumat băieți acolo în Portland?
Seatle.
Am venit de la biroul din Seatle.
De când ești la șerifi?
De patru ani.
Știi că e puțin.
Cum e cu tine? Ai o fată? Ești căsătorit?
Am fost.
A murit.
- Isuse... - Nu-ți face griji.
A fost un incendiu în clădire când eram la muncă.
Au murit patru oameni.
Fumul a ucis-o, nu focul.
- Asta e important. - Îmi pare rău.
Unde-mi sunt afurisitele de țigări?
Ia una de la mine.
Puteam să jur că le am în haina când m-am îmbarcat.
Angajații guvernului. Te jefuiesc în față.
Mulțumesc.
Ai primit vreo informare despre instituție, înainte de a pleca?
Tot ce știu e că e un spital de boli mintale.
Pentru infractorii nebuni.
Dacă era vorba doar de oameni ce aud voci
și vânează fluturi, nu ar fi avut nevoie de noi.
- Acolo mergem? - Da.
Cealaltă parte a insulei e o râpă stâncoasă.
Până la intrarea în apă.
Docul este singurul loc de intrare. Sau de ieșire.
Vom pleca din nou, imediat ce ajungeți pe țărm.
Aș aprecia dacă v-ați mișca rapid.
- De ce? - Vine furtuna.
N-am mai văzut până acum o insignă de șerif.
Sunt paznicul adjunct McPherson, domnilor.
Bun venit pe Shutter Island. O să vă duc la Ashecliffe.
Băieții tăi par puțin tensionați, dle McPherson.
Pe moment șerife, așa suntem cu toții.
AMINTIȚI-VĂ DE NOI PENTRU CĂ ȘI NOI AM TRĂIT, IUBIT ȘI RÂS.
Perimetru electrificat.
De unde știi?
Am mai văzut așa ceva, înainte.
În regulă. Domnilor veți beneficia de tot ajutorul pe care vi-l putem da.
Pe durata șederii, va veți supune protocolului. S-a înțeles?
Absolut.
Clădirea roșie din dreapta voastră, e pavilionul A. Cel pentru bărbați.
Pavilionul B, cel pentru femei, e la stânga voastră.
Pavilionul C, e clădirea de pe râpă. Nu e loc de plimbare pentru civili.
Cei mai periculoși pacienți sunt cazați acolo.
Intrarea în pavilionul C e interzisă fără aprobare scrisă și prezența fizică
a mea și a doctorului Cawley.
S-a înțeles?
Te porți de parcă nebunia se ia.
De aceea vi se cere să predați armele.
Dle McPherson, am fost numiți pe bună dreptate șerifi.
Ni se cere să purtăm armele tot timpul.
Ordinul 319 al Codului Federal al Penitenciarelor
spune că în interiorul penitenciarelor
ofițerul șef al instituției are autoritatea finală.
Domnilor, nu veți trece de aceste porți cu armele.
Bine. Acum că am terminat cu chestiunile oficiale, haideți băieți,
ce ziceți să mergem să-l găsim pe dr.Cawley.
Când a evadat? Prizoniera?
Mi-e teamă că dr Cawley va trebui să vă informeze asupra situației.
Protocolul.
Un ofițer de corecție, într-o instituție de boli mintale...
- e o priveliște ciudată, dacă-mi permiți. - E singura procedura de gen în SUA.
Chiar și din lume. Avem grijă doar de cei mai periculoși pacienți.
Cei de care alte spitale nu se pot ocupa. Și totul datorită dr Cawley.
A creat ceva într-adevăr unic aici. Spitalul, oameni care se ocupă...
Legitimațiile, domnilor.
Insignele, domnilor.
Dr Cawley e consultat de multe ori
- de către Scotland Yard, MI 5, OSS... - De ce?
Ce vrei să spui?
Pentru ce ar vrea agențiile de securitate să consulte un psihiatru?
Cred că asta ar trebui să-l întrebați pe el.
- Șerif Daniels. - Sunt Ted.
Șerif Aule.
- Mulțumesc adjunctule. Asta e tot. - Da, domnule.
A fost o plăcere, domnilor.
Cu siguranță, are multe de spus despre dvs.
McPherson e un om bun. Crede în munca pe care o facem aici.
Și care ar fi asta mai exact?
O legătură morală între lege și ordine și îngrijire medicală.
Scuză-mă doctore, o ce, între ce și ce?
Picturile astea sunt destul de exacte.
Era genul de pacienți cu care aveam de-a face.
Încătușați și lăsați în propria murdărie.
Erau bătuți, ca și cum sângele ar fi putut scoate nebunia,
le făceam găuri în creieri, îi scufundăm în apă înghețată până-și pierdeau cunoștință.
Sau chiar se înecau.
- Și acum? - Îi tratăm.
Încercam să-i vindecăm, să-i tratăm.
Și dacă astea eșuează, cel puțin le oferim măsuri de încredere în viață și calm.
Ăștia sunt cu toții...
delicvenții violenți, da?
Rănesc oamenii.
- În unele cazuri îi omoară. - În aproape toate cazurile. Da.
Personal doctore, trebuie să spun atunci, la dracu cu simțul lor pentru calm.
Treaba mea e să-mi tratez pacienții, nu victimele lor. Nu-s aici să-i judec.
- Deci, prizoniera asta... - Pacienta.
Scuză-mă, pacienta. O anume Rachel Solando,
- a evadat cândva în ultimele 24 de ore. - Noaptea trecută.
Între ora 22 și miezul nopții.
- E considerată periculoasă? - Ai putea spune asta.
Și-a ucis cei 3 copii.
I-a înecat în lacul din spatele casei.
I-a luat unul câte unul și i-a ținut cu capul în apă până s-au înecat.
Apoi i-a adus în casă și i-a aranjat în jurul mesei din bucătărie și a mâncat,
înainte ca un vecin să treacă pe acolo.
Ce e cu bărbatul ei?
A murit. Pe plajele din Normandia. Este văduvă de război.
S-a înfometat la început când a venit... A insistat că, copiii nu erau morți.
- Scuze dr, nu se întâmplă să ai o aspirină? - Ești dispus la dureri de cap, șerife?
Câteodată, dar azi...
- sunt mai predispus la râul de mare. - Deshidratarea...
- Te simți bine, șefule? - Da.
În cazul ăsta, ai dreptate. Cu cât e mai simplu, cu atât mai bine.
Mulțumesc mult.
Rachel continuă să creadă că copiii sunt în viață.
Deasemenea credea, că asta e casa ei din Berckshires.
Glumești.
În doi ani de zile nu și-a dat seama că e într-o instituție.
Credea că eram cu toții...
curieri, lăptari, postași.
Iluzia ei că copiii nu erau morți, i-a creat o structură fictivă elaborată
și ne-a dat la toți roluri în această... ficțiune.
- N-ați cercetat încă terenul? - Paznicul și ai săi, au cercetat insula,
dar n-au găsit nicio urmă.
Ce e mai tulburător, e că nu știm cum a ieșit din cameră.
Era încuiată pe dinafară...
și avea bare la fereastră.
Ca și cum s-a evaporat prin pereți.
Am adus-o înapoi aici după terapia în grup. Am încuiat-o.
M-am întors pentru rondul de la miezul nopții și dispăruse.
Serios, doctore, cum e posibil ca adevărul să nu fi ajuns la ea?
Adică e într-o instituție de boli mintale, da?
Se pare că a învățat ceva din când în când.
- Câte perechi de pantofi primesc pacienții? - Două perechi.
Sănătatea psihică nu e o alegere, șerife,
nu poți alege "să treci mai departe".
Deci... a plecat în picioarele goale?
Haide doctore, nu putea merge 10 m pe terenul ăsta.
Legea celor 4. Cine-i 67?
Ăsta-i cu siguranță scrisul de mână al lui Rachel.
- N-am idee ce înseamnă Legea celor 4. - Vreun termen psihiatric?
Mi-e teamă că nu.
Cine-i 67?
La dracu dacă știu!
Trebuie să spun că asta se apropie de concluziile mele clinice.
Uite, deci crezi că e o mâzgăleală aleatoare?
Nu, de loc. Rachel e deșteaptă. Sclipitoare de fapt.
- Hârtia asta poate fi importantă. - Scuză-mă doctore, dar...
- noi trebuie să păstrăm asta. - Bineînțeles.
La plecare trebuia să treacă pe aici.
După ce se dă stingerea, îngrijitorii joacă cărți aici.
Noaptea trecută erau 7 oameni ce stăteau la baza scărilor, jucând poker.
Și totuși cumva, Rachel a reușit să se strecoare pe lângă ei.
De ce?
Te face să te simți rău?
Doctore, avem nevoie de acces la dosarele întregului personal medical
ale asistentelor, îngrijitorilor, gărzilor.
- Oricine care lucra aici. - Cererea ta va fi luată în considerare.
Asta nu-i o cerere, doctore.
Asta-i o unitate federală. Un prizonier periculos...
- Pacient. - Pacient...
- Care a evadat acum. Te vei supune... - Tot ce spun, e că voi vedea ce pot face.
Doctore, va trebui să vorbim cu personalul, înțelegi?
O să-i adun în sala comună, după cină.
Dacă mai aveți întrebări, sunteți liberi să vă alăturați adjunctului la căutări.
Sunt 18 km până la cel mai apropiat pământ și apa e înghețată.
Curentul a fost puternic noaptea trecută. Fluxul a fost înalt.
Dacă s-a înecat sau s-a sfărâmat de stânci, corpul i-ar fi fost adus pe mal.
Cavernele alea de acolo, le-ați verificat?
N-avea cum să ajungă acolo.
Baza stâncilor e acoperită iedera sălbatică, oțetar, arbuști de stejar
și o mie de plante cu țepi mari cât scula mea.
Ai spus-o chiar tu șerife, nu are pantofi.
În regulă. Să verificăm cealaltă parte.
- Ce e turnul ăla? - E un vechi far.
Paznicii deja au căutat înăuntru.
- Ce e în el? Alți pacienți? - E o instalație de canalizare.
Se va întuneca în curând.
O să oprim astea peste noapte.
Să mergem, băieți.
- Tu păzeai palierul, da? - Da.
Nu putea nimeni veni sau să plece pe coridorul ăla, fără să-l văd.
În regulă, Rachel Solando,
de cine mai trebuia să treacă ca să iasă de aici?
De mine.
Glen Miga.
- Domnule, n-am văzut nimic. - Și ai fost la post toată noaptea?
Da. Dar n-am văzut nimic.
Glen.
Spune-mi adevărul.
Am fost probabil... la baie.
- Ce? Ai încălcat protocolul? Cristoase... - N-am fost plecat decât un minut.
În regulă, nu știu la ce să mă aștept aici. Să recapitulăm cu toții.
Dna Solando a fost dusă în camera ei pentru stingere.
Știe cineva ce a făcut înainte de asta?
Nimeni?
Haideți, cineva, cineva.
A fost într-o ședință de terapie în grup.
S-a întâmplat ceva neobișnuit?
Definește "neobișnuit".
- Scuză-mă! - E o instituție de boli mintale, șerifule,
pentru infractorii nebuni.
"Obișnuit", nu-i o mare parte a zilei.
O să reformulez.
S-a întâmplat ceva seara trecută în timpul ședinței de grup, care a fost...
- să zicem, mai memorabil decât... - Normal?
Exact!
Nu. Îmi pare rău.
Dna Solando a spus ceva în timpul ședinței de terapie în grup?
Era îngrijorată în legătură cu ploaia.
Și nu-i plăceau fructele de aici.
Se plângea constant. Inclusiv seara trecută.
Deci... erai acolo în prezența unui doctor?
Dr Sheehan a condus discuțiile.
Dr Sheehan?
Da. El a condus ședința.
E doctorul "inițial" al lui Rachel.
El îi supraveghea direct tratamentul.
Va trebui să vorbim cu dr Sheehan.
Mi-e teamă că nu va fi posibil.
A plecat cu feribotul în această dimineață. Vacanță sa era deja planificată.
Și-a amânat-o prea mult.
Sunteți în stare de securitate maximă.
Un pacient periculos a evadat
și îl lași pe doctorul ei să plece? În vacanță?
Bineînțeles, e doctor.
Ai numărul de telefon unde a plecat?
Alo? Alo?
Alo?
E cineva acolo?
Îmi pare rău dle, dar e totul căzut. Toate liniile.
Furtuna a lovit continentul ca un ciocan.
Dacă-l faci să meargă, caută-mă imediat. Șerifii trebuie să dea un telefon important.
Da, domnule.
Mi-e teamă că trebuie să fac rondul de seră prin pavilioane,
dar voi fi acasă pentru un pahar și un trabuc... pe la 9,
dacă vreți să treceți
Bine, putem vorbi atunci, da?
Am vorbit, șerifule.
Trebuie să spun că mă gândesc că am intrat în serviciul public în care nu trebuia.
E puțin copleșitor. A fost construită în timpul războiului civil,
în același timp cu fortul militar ce adăpostește pavilionul C.
Cartierul general al comandantului. Când unchiul Sam a primit factura,
comandantul a fost trimis la curtea marțială.
Înțeleg de ce.
Frumoasă muzică. Ce este? Brahms
Nu.
E Mahler.
Așa e șerifule.
Iertați-mă, domnilor... Colegul meu, dr Jeremiah Naehring.
Cvartetul pentru pian și coarde în La minor.
- Cu ce vă otrăvesc, domnilor? - Rye, dacă aveți.
Sifon cu gheață, vă rog. Mulțumesc.
Nu sunteți de acord cu alcoolul?
Sunt surprins.
Nu e obișnuit pentru bărbații din profesia dvs, să bea?
Destul de obișnuit. Într-a dvs?
- Scuză-mă! - În profesia dr, psihiatria...
Am auzit că e plină de băutori și bețivi.
Nu, după știința mea.
Ce aveți în pahar, ice tea?
Excelent șerifule.
Ai un mecanism de apărare uimitor.
Trebuie să fii expert la interogatorii.
Oameni ca tine... sunt specialitatea mea.
Oameni ai violenței.
Asta-i o prezumție dată dracului.
Nu-i o prezumție. M-ați înțeles greșit. Am spus că ești un om al violenței.
Nu te-am acuzat că ai fi violent. E o diferență.
Te rog, te rog, edifică-ne, doctore.
Amândoi ați fost în serviciul militar, peste hotare.
Nu pe o întindere prea mare, Doc. Știi, am cam învârtit hârtiile pe acolo.
Nu, nu le-ați învârtit.
Încă din școală, aș paria că niciunul din voi, nu s-a ferit de conflicte fizice.
Nu că v-ar fi plăcut, dar retragerea nu era ceva ce putea fi o opțiune.
N-am fost crescuți să fugim, doctore.
Înțeleg... crescuți.
Cine te-a crescut, șerifule?
Pe mine?
Lupii.
Foarte impresionat mecanismul de apărare.
Crezi în Dumnezeu, șerifule?
Vorbesc foarte serios.
Astea-s prostii.
Ai văzut vreodată... o tabără a morții, dre?
Un lagăr de concentrare.
Engleza ta e foarte bună, perfectă.
Engleza ta e foarte bună. Apeși prea tare consoanele, totuși.
Ești german?
- Emigrația legală, e o crimă? - Nu știu doctore, tu să ne spui.
Ascultă, avem nevoie de dosarele lui Sheehan și ale membrilor personalului.
Niciun astfel de dosar nu-ți va fi eliberat. Punct.
- O să avem nevoie de dosarele alea. - Nici nu se pune problema.
Prostii, nu se pune problema. Prostii.
Oricum, cine dracu răspunde aici?
Dr Naehring este legătura noastră cu conducerea de peste ocean.
A primit cererea ta și a fost refuzată.
Refuzată? Ei nu au autoritatea de a refuza. Și nici dvs, domnule.
Șerifule, continuă-ți ancheta și vom face tot ce putem ca să ajutăm.
Ancheta asta s-a terminat.
O să ne facem raportul și o să-l dăm...
- Băieților lui Hoover. - băieților lui Hoover, așa-i.
Vom lua feribotul în zori.
Haide, Chuck
Frumoasă încercare.
Veți fi cazați în pavilionul îngrijitorilor.
Șefule! Chiar ne facem bagajele?
De ce?
Cred că nu știu. Doar că... n-am mai renunțat până acum.
Încă n-am auzit o dată, adevărul Chuck.
Rachel Solando nu s-a strecurat desculță dintr-o cameră încuiată, fără ajutor.
Cred că, cu mult ajutor.
Poate Cawley stă în reședința sa acum
și își reconsideră toată atitudinea.
- Poate că dimineață... - Ai blufat?
N-am spus asta.
Am găsit un întreg stoc din asta, Teddy.
Isuse, te vei lăsa vreodată?
Am ucis mulți oameni în război.
De asta bei?
Ești adevărata?
Nu.
Ea e încă aici.
Cine?
Rachel?
N-a plecat niciodată.
Îți amintești când am stat în cabană într-o zi de vară?
Eram așa fericiți.
Ea e aici.
Nu poți pleca.
N-am să plec.
Te iubesc atât de mult.
- Eu sunt oase, într-o cutie, Teddy. - Nu.
Ba da.
Trebuie să te trezești.
Nu vreau să pleci.
Ești aici.
Ba nu sunt.
Trebuie să te confrunți cu asta.
Dar ea e...
la fel și el.
Cine?
Laeddis.
Trebuie să plec.
Trebuie să te mai țin puțin în brațe.
- Trebuie să te mai țin în brațe. - Doamne, Teddy...
Trebuie să-mi dai drumul.
Nu pot.
N-o să vină feribotul pe o vreme de rahat ca asta.
Doctore.
Doctore, doctore.
Trebui să-i anchetăm pe pacienții care erau în grupul de terapie al lui Rachel.
Am crezut că ancheta voastră s-a terminat.
Se pare că nu putem lua feribotul.
Rachel primea alt tratament pentru "boala" sa?
Știți care e starea de sănătate mintală în zilele astea, domnilor?
Nu. Nu suntem doctori.
Războiul.
Vechea școală crede în intervenția chirurgicală.
Psiho chirurgia. Procedurile sunt ca la lobotomia orbitală.
Unii spun că pacienții devin rezonabili, alții spun că devin zombi.
- Și noua școală? - Psiho farmacologia.
Un nou medicament tocmai a fost aprobat de autorități.
Îi relaxează pe pacienții psihotici.
Poți spune că îi îmblânzește
- Și din ce școală faceți parte, doctore? - Eu?
Am această idee radicală că trebuie să-l tratezi pe pacient cu respect.
Că trebuie să-l asculți.
Încearcă să-l înțelegi. S-ar putea să ajungi la el.
- La pacienții ăștia? - Și la ăștia.
Ceea ce trebuie să fie ultimul resort, devine primul răspuns.
Dă-le o pastilă și pune-i într-un colț, și totul va dispare.
Rachel Solando era pe o combinație de pastile
ce trebuia să o împiedice să devină violentă, și aveau efect intermitent.
Cel mai mare obstacol în recuperarea ei, a fost refuzul ei de a înfrunta ce a făcut.
"A fost."
E vreun motiv pentru care te referi la pacienta ta la timpul trecut, doctore?
Uită-te afară, șerife.
De ce crezi?
Următorul e Peter Breene. A atacat sora medicală a tatălui cu un pahar spart.
Sora a supraviețuit, dar fața i-a fost desfigurată permanent.
Abia aștept.
Zâmbea, adică, era drăguță.
Dar... i se putea citi în ochi. Îi plăcea să fie dezbrăcată.
Să o sugă.
În regulă, dle Breene.
Și m-a întrebat dacă poate lua un pahar cu apă?
Singură, în bucătărie? De parcă ar fi așa mare scofală?
- De ce era mare scofală? - Era evident.
Voia să-mi scot treaba, ca să poată râde de ea.
Dle Breene,
trebuie să vă punem niște întrebări, bine?
Când am tăiat-o a țipat.
Dar...
M-a speriat.
La ce se aștepta?
Interesant.
Dar suntem aici ca să vorbim de Rachel Solando, bine?
Rachel Solando...
știți că și-a înecat proprii copii?
Și-a înecat copiii.
Asta-i nenorocita de lume bolnavă în care trăim, vă spun asta.
Ar trebui să fie gazați cu toții?
Toți... retardații, criminalii, negrii.
Să-ți omori copilul? Gazați-o pe javră.
Poți... să încetezi?
- O soră? - Te rog. Încetează.
Asistenta aia, poate avea copii.
Un soț...
încercând să facă bani cât le trebuie,
să aibă o viață normală...
Scrie în dosarul tău
că i-ai sfâșiat fața, nu-i așa?
Felicitări, nu mai e nimic normal pentru ea, niciodată.
Știi de ce se temea ea?
De tine.
Poți înceta, ta rog?
Încetează!
Te rog, oprește!
- Cunoști un pacient numit Andrew Laeddis? - Nu! Nu!
Vreau să mă întorc.
N-o să ies niciodată de aici.
Nu-s sigură că ar trebui.
Scuzați-mă că vă spun asta...
- dra Kearns... - Doamnă.
Doamna Kearns.
Păreți destul de...
destul de normală, adică...
în comparație cu ceilalți pacienți.
Am avut zile negre. Cred că toată lumea le are.
Diferența e că mulți oameni nu-s omoară soțul cu un topor.
Deși personal cred că dacă un bărbat de te bate și...
se culca cu jumătate din femeile cu care se vede și nimeni nu te ajută,
să-l omori cu toporul nu e lucrul cel mai puțin de înțeles pe care-l poți face.
Poate că n-ar trebui să ieși.
Ce aș face dacă aș ieși?
Nu mai cunosc lumea. Se spune că sunt...
bombe ce pot transforma un oraș întreg în cenușă.
Și ceea ce numesc "televiziune"...
voci și fețe ce vin dintr-o cutie.
Deja aud destule voci.
Ce ne poți spune despre Rachel?
Nu mare lucru. Se... păstra în interior.
Credea că, copiii ei erau în viață,
credea că încă locuiește în Berkshires și toți îi eram vecini.
- Lăptarul, poștașul... - Omul de la livrări...
Dr Sheehan, a fost acolo în noaptea aceea?
Da.
A vorbit despre furie.
Spune-mi despre el...
cum e?
Cred că e...
în regulă, drăguț...
Nu-ți sare în ochi, cum ar spune mama.
S-a dat la tine?
Nu.
Nu, dr Sheehan e un doctor bun, n-ar fi...
Poți să... poți să-mi dai un pahar cu apă?
Nicio problemă.
Mulțumesc, șerifule.
Cred că mai am o întrebare pentru dvs, dna Kearns.
Ați întâlnit vreodată un pacient pe nume Andrew Laeddis?
Nu.
N-am auzit de el.
A fost instruită.
A folosit practic aceleași cuvinte ca ale lui Cawley și ale asistentei.
- Ca și cum i s-a spus exact ce să spună. - Cine-i Andrew Laeddis?
Ai întrebat fiecare pacient despre el. Cine e?
Ce naiba, șefule, sunt partenerul tău, pentru numele lui D-zeu!
Abia ne-am cunoscut, Chuck.
Nu ești în meserie de mult timp.
Ai o datorie, o cariere. Ce fac eu...
nu e chiar că la carte.
Nu-mi păsa să fac ca la carte, șefule, vreau doar să știu ce dracu se întâmplă.
Când a apărut cazul ăsta,
- l-am cerut în mod expres, înțelegi? - De ce?
Andrew Laeddis,
era tipul de la întreținere în blocul în care soția mea și cu mine, locuiam.
Bine.
Era și piroman.
Andrew Laeddis a aprins chibritul,
ce a cauzat incendiul ce mi-a ucis soția.
Deschideți!
Ce s-a întâmplat cu Laeddis?
A scăpat. Laeddis a scăpat și a dispărut.
Acum un an am deschis ziarul și era acolo.
Un ticălos urât.
Avea o cicatrice nouă de la tâmpla dreaptă până în partea stângă a buzei.
Ochii de culoare diferită. O față ce nu o poți uita.
A incendiat o școală. A ucis 2 oameni.
A spus că vocile i-au zis să o facă.
Întâi a fost trimis la închisoare și apoi a fost transferat aici.
- Și apoi? - Apoi, nimic.
A dispărut de parcă n-ar fi existat. Nicio înregistrare, niciodată.
Sunt sigur că nu-i în pavilionul B. Locuiește în pavilionul C.
Sau ar putea fi mort.
La fel și Rachel Solando. Sunt multe locuri unde poți ascunde un corp.
Numai că e un loc pe care nimeni nu l-a observat cu adevărat.
Pacienta aia, Bridget Kearne, când m-a trimis după apă,
ți-a spus ceva, nu-i așa?
Nu.
Haide, șefule!
A scris.
FUGI.
Șefule!
Trebuie să ne întoarce. Se transformă într-un Kansas nenorocit aici!
În regulă. Acum. Să mergem!
Ferește!
Isuse!
Haide! Să ne întoarcem!
Isuse Cristoase.
- Ești bine, șefule? - Da. Sunt bine.
Deci crezi că Laeddis e aici...
Ce ai de gând să faci?
Nu-s aici ca să-l ucid.
Dacă era soția mea... îl omoram de două ori.
Când am trecut de porțile de la Dachau, paznicii SS ni s-au predat.
Comandantul a încercat să se sinucidă până am ajuns la el, dar...
a lucrat de mântuială.
a durat o oară până a murit.
Când am ieșit afară, am văzut cadavrele pe pământ.
Prea multe ca să le numeri.
Prea mulți ca să-ți imaginezi.
Da.
Gărzile s-au predat, le-am luat armele, i-am aliniat...
N-a fost o luptă corectă, a fost...
a fost crimă.
M-am... săturat să ucid.
Nu de asta sunt aici.
Deci despre ce e vorba?
După ce Laeddis a dispărut,
am început să fac niște cercetări asupra Ashecliffe.
Multă lume știa de locul ăsta, dar nimeni nu voia să vorbească, știi, ca și cum...
erau speriați de ceva.
Locul ăsta a fost fondat printr-o donație specială.
de la Comitetul American de Activități.
Grozav. Și cum o să ne luptăm cu Comitetul de pe o insulă din portul Boston?
Făcând experimente asupra minții.
Așa bănuiesc.
Și crezi că asta se întâmplă aici?
Cum am spus, nimeni nu vorbește, da?
Până când am găsit pe cineva care a fost pacient aici.
Tipul se numește George Noyce.
Un puști drăguț de la facultate. Socialist.
I s-au oferit bani pentru niște teste psiho. Ghici ce testau.
- Testau pastile. - A început să vadă dragoni peste tot.
Aproape și-a omorât profesorul în bătaie. A dispărut la Ashecliffe.
Pavilionul C.
L-au eliberat după 1 an, da? Ce face?
La două săptămâni după ce ajunge pe țărm, intră într-un bar. Spintecă mortal 3 oameni.
Avocatul său a pledat pentru nebunie, dar zgomotele...
se ridică în sala de judecată și
îl imploră pe judecător, pentru scaunul electric,
oriunde, dar nu într-un spital de boli mintale.
Judecătorul i-a dat închisoare pe viață la Dedham.
- Și tu l-ai găsit? - Da, l-am găsit.
E o epavă.
Dar e foarte limpede din ce mi-a spus,
că aici fac experimente pe oameni.
Nu știu, șefule.
- Nu cred un nebun. - Asta-i frumusețea poveștii.
Nebunii sunt subiectul perfect. Vorbesc, dar nimeni nu-i ascultă.
Am stat la Dachau.
Am văzut ce sunt capabili oamenii să facă unii altora, da?
Pentru numele lui D-zeu, am luptat într-un război nenorocit
ca să-i oprim, și acum aflăm că poate se întâmplă aici?
Pe pământul nostru? Nu.
Ce ai de gând să faci cu adevărat, Teddy?
O să obțin dovada.
O să mă întorc și o să arunc în aer locul ăsta.
Asta e.
Stai puțin.
Ai început să întrebi în jur de Ashecliffe.
Ai așteptat șansa să ajungi aici și dintr-o dată au nevoie de un șerif.
Am fost norocos că a evadat un pacient, era scuza perfectă.
Nu, nu, nu șefule. Norocul nu merge așa.
Lumea nu merge așa. Au un gard electric la o unitate medicală.
Pavilionul C este în interiorul unui fort din războiul civil?
Un șef al personalului care-i legat de SS finanțat de US?
Adică, Isuse Cristoase! Totul la locul ăsta pute a "operațiune guvernamentală."
- Dacă te voiau aici? - Prostii.
- Pui întrebări. - Prostii.
Prostii? Unde-i Rachel Soalndo? Unde-i vreo dovadă că măcar a existat?
N-aveau de unde să știe că mi se va da cazul. În niciun caz.
În timp ce tu îi cercetezi pe ei, ei te cercetează pe tine.
Tot ce trebuiau să facă era să falsifice o evadare, să te aducă aici.
Și acum te-au adus. Ne-au adus pe amândoi aici, acum.
Șerifule, ești aici?
Sunt paznicul adjunct, McPherson
Șerifule!
Ce zici de asta? Ne-au găsit.
E o insulă, șefule. Mereu ne vor găsi.
Știu că sunteți acolo.
O să plecăm de pe insula asta nenorocită. Tu și cu mine.
Haide!
- Haide! - Du-te!
Puneți-vă haine uscate, dr Cawley vrea să vă vorbească. Acum!
Și grăbiți-vă, chestia asta se transformă într-un uragan nenorocit!
Sper să fie curățate costumele.
Ar trebui să fie gata până mâine.
Dacă nu suntem măturați cu toții mai întâi.
Apropos, mi-e teamă că țigările voastre sunt terminate...
Așa că...
E singura noastră alegere, da?
Am crezut că-i un cadou frumos, dar dacă nu vă convine...
Acum că ai adus vorba, sunt bune.
De aceea trebuie să repet cu insistență, toți pacienții din pavilionul C,
trebuie legați la mâini.
Dacă unitatea va fi inundată, se vor îneca. Știi asta.
- Va trebui o inundație masivă. - Suntem pe o insulă,
în mijlocul oceanului, în timpul unui uragan.
O inundație masivă e o posibilitate destul de mare.
E un joc, Steven. Dacă se întrerupe curentul?
Avem generatoare.
Și dacă cedează? Se vor deschide ușile celulelor.
Unde vreți să ajungeți cu asta?
Nu pot trimite un feribot să-i salveze rapid pe continent până trece prăpădul.
Ai dreptate. Probabil ca responsabilitatea recuperării ne va reveni nouă, aici.
Dar dacă sunt încătușați de podea, vor muri.
24 de oameni.
Poți trăi cu asta, oare?
Sincer, dacă ar depinde de mine,
i-aș pune pe toți 42 din pavilioanele A și B, în cătușe.
Scuzați-mă. Scuzați-mă.
- Șerifule. - Îmi pare rău, am o singură întrebare.
Da, voi fi cu voi într-o clipă.
Am vorbit în dimineața asta de bilețelul lui Rachel Solando.
Legea celor 4, mi-a plăcut asta.
Ai spus că n-ai idee la ce s-ar putea referi al doilea rând, corect?
Cinei 67?
Da, mi-e teamă că tot nu știu. Niciunul dintre noi nu știe.
Nu-ți vine nimic în minte.
Nimic?
Pentru că cred că ai spus că sunt
24 de pacienți în pavilionul C.
Și 42 de pacienți, în pavilionul B,
ceea ce înseamnă un total de cât, 66 de pacienți, în unitate.
E corect, da.
Se pare că Rachel Solando sugerează
că ai și un al 67-lea pacient, doctore.
- Mi-e teamă că nu-l avem. - E ridicol.
- Ce faci aici? - Ne facem nenorocita de meserie.
McPherson nu ți-a spus vestea cea bună?
Nu, care-i vestea bună, doctore?
Rachel a fost găsită.
E aici.
În siguranță și mulțumită.
Nu e niciun semn pe ea.
Cine sunt acești bărbați?
De ce sunt în casa mea?
Sunt ofițeri de poliție, Rachel.
Au... câteva întrebări.
Doamnă.
S-a semnalat prezența unui comunist cunoscut
un subversiv ce a împrăștiat manifeste în această zonă.
Aici?
În acest cartier?
Da, mi-e teamă că da.
Dacă ne-ați spune ce ați făcut ieri, unde ați fost,
ne-ați ajuta să îngustăm cercetările.
Da...
Păi, eu...
Am pregătit micul dejun pentru Jim și pentru copii,
și apoi am...
i-am împachetat masa de prânz a lui Jim și el a plecat.
Apoi am trimis copiii la școală.
Și apoi...
am decis să înot mult în lac.
Înțeleg.
Și după asta?
După asta...
M-am gândit la tine.
Îmi... îmi pare rău, doamnă.
Nu știu despre ce vorbiți.
Nu știi ce singură am fost, Jim?
Ai murit...
Așa ai făcut.
Plâng în fiecare noapte.
Cum ar trebui să supraviețuiesc?
Doamne.
Rachel... o să fie bine.
Îmi pare așa de rău, dar...
totul o să fie în regulă, bine?
Te-am îngropat.
Am îngropat un coșciug gol. Corpul tău era numai carne împrăștiată pe mare,
mâncată de rechini.
Jim al meu e mort, așa că cine dracu ești?
Cine dracu ești?
Cine ești? Cine ești?
Îmi pare rău.
N-am vrut să întrerup, am crezut că îți va spune ceva, dar...
Am găsit-o lângă far,
sărind pe stânci.
N-avem idee cum a scăpat. Va trebui să vă cer să coborâți în subsol.
Avem mâncare, apă, și paturi. E cel mai sigur loc în care putem fi
când va lovi uraganul.
Te simți bine? Ești palid.
Sunt bine, doar că...
Șefule, te simți bine?
E așa... e așa multă lumină, nu-i așa?
Foto sensibilitate, e nevoie de ceva timp. Șerifule, ai o migrenă?
Da, bine.
Ia astea, șerifule. Două ore de somn și o să fii limpede la cap.
Ai o migrenă. Imaginează-ți că cineva ți-a intrat în cap
ți l-a umplut cu lame și apoi l-a scuturat cât de tare a putut.
Ia pastilele astea, șerifule.
- Nu... nu le vreau. - Îți vor lua durerea. Ia pastilele.
Trebuie să se întindă.
Ai grijă. În regulă.
O să fii bine. Relaxează-te.
- Cine e ăla? - El?
E paznicul.
Nu-ți fă griji pentru el, bine?
Seamănă... cu un fost... nenorocit militar.
Știi ceva, nu te pot contrazice cu asta.
Ar fi trebuit să mă salvezi.
Trebuie să ne salvezi pe toți.
Amice...
Laeddis.
Da.
Bună, amice.
Fără resentimente, da?
Fără ranchiună.
Ceva pentru mai târziu.
Știu cât de mult ai nevoie.
Bate ceasul, prietene.
Nu mai avem timp.
Ajută-mă aici.
Aș putea avea necazuri.
Te simți bine?
Îmi pare atât de rău.
De ce nu m-ai salvat?
Am încercat, am vrut, dar când am ajuns acolo,
era prea târziu.
Vezi?
Nu e frumoasă?
De ce ești udă, iubito?
Laeddis nu e mort.
Nu a murit.
E încă aici.
Știu.
Trebuie să-l găsești, Teddy.
Trebuie să-l găsești și să-l ucizi, Ted.
E în regulă.
Încă o dată!
Generatorul e defect.
Ești bine șefu'.
Migrena naibii!
Nu este curent. Generatorul e stricat. Toți au luat-o razna.
Ce vrei să fac?
Cristoase!
Nu, nu, nu! Las-o jos.
Acum! Acum!
Se pare că tot sistemul electric e prăjit.
Cred că este o bună posibilitate.
Tot sistemul de securitate electronic...
De la ferestre, porți, uși...
Haide.
Frumoasă zi pentru o plimbare, nu crezi?
În pavilionul C spre exemplu.
Niciodată nu e prea târziu
Ți-am povestit despre George Noyce?
El mi-a spus unde-i țin pe cei mai răi.
Tipul a plecat de acolo că era speriat.
Noyce nu ți-a spus nimic despre laborator?
Nu chiar.
Tot ce-și amintește sunt oameni țipând zi și noapte. Nu erau ferestre.
Erau gratii peste tot.
Drăcia naibii.
Sunteți pentru prima dată în curtea C, nu?
- Da, da... - Da.
- Am auzit povești, dar... - Credeți-mă, n-ați auzit prostii.
Majoritatea lor sunt închiși acum,
dar mai sunt încă unii afară.
Dacă vedeți unul, nu încercați să-l împiedecați.
Vă va ucide.
Limpede?
Atunci mișcați-vă fundurile. Dați-i drumul.
E aici.
Laeddis.
Îl simt.
Tai-o! Tu ești.
Laeddis!
Hei, hei!